Fond konceptuálních technologií uvádí
Analytický pořad Otázka-odpověď Materiály Koncepce sociální bezpečnosti v češtině a slovenštině naleznete na adrese: leva-net.webnode.cz, www.dotu.ru
Dobrý den Valeriji Viktoroviči. Dobrý den.
Zdravím naše vážené diváky, posluchače a kolegy ve studiu.
Dnes je 15.04.2019 a právě začíná náš pořad Otázka-odpověď.
První otázka je od Sergeje.
Dobrý den, okomentujte odmítnutí Ekvádoru dále poskytovat azyl Julianovi Assangemu
a jeho zatčení 11. dubna.
Má to souvislost s procesy probíhajícími ve Venezuele?
Assangeho zatčení ve Velké Británii a jeho vydání ekvádorským velvyslanectvím
souvisí prakticky se všemi procesy ve světě.
Neexistuje proces, který by s tím nesouvisel.
No a určité vazby to má samozřejmě i na Venezuelu.
Je proto nutné pochopit, proč k této události došlo, čeho je nositelem,
a jaké následky to vydání bude mít.
Ten člověk si celých sedm let v klidu seděl na ekvádorském velvyslanectví a najednou ho vydali.
A co je to vůbec za superstát, ten Ekvádor,
který si celých sedm let dovoloval dělat na USA dlouhý nos: „A nevydáme ho!“
Je třeba vědět, že Ekvádor je stoprocentní projektově-zkonstruovaný stát,
který mohly USA vždy zlomit bez jakýchkoliv problémů.
Takže jakmile by se USA zachtělo, tak by ho zlomily, přesto to sedm let neudělaly.
A teď najednou, když by se zdálo, že poté, co Trump i s jeho pomocí vyhrál volby, se o něj nyní postará,
tak ho najednou vydali.
Co se děje?
K čemu je třeba se vrátit? Jednu dobu existoval takový módní trend:
„Já se na televizi nedívám, nečtu noviny, všechny informace si najdu na internetu,
a proto mnou nikdo nemůže manipulovat.“
Takto obvykle někteří lidé uvažovali.
Jenže to mohli dělat pouze takoví lidé, kteří neovládají metodologii práce s informacemi,
tedy se žádnými informacemi,
protože jestliže člověk ovládá metodologii práce s informacemi,
tak pro něj není důležité, odkud a jak ty informace získává.
A ti lidé, kteří si mysleli, že jsou údajně nemanipulovatelní,
se nakonec soustředili do různých skupinek, kde jim zpravodajství vybíraly různé agregátory.
A když se takto shromáždili na různých fórech, třeba odborných nebo zájmových,
tak si najednou uvědomili, že si tam sice vzájemně vyměňují své dílčí informace,
ale komplexní pochopení informačních procesů jim to nepřináší.
A proto se pomalu začali vracet k televizi i různým oficiálním hromadným sdělovacím prostředkům,
neboť nehledě na jejich individuálně zabarvené zpravodajství, prosazovanou informační linii,
jim přece jen poskytují určitý ucelený pohled, určité porozumění procesům ve světě.
Ovšem s tím, že bezesporu zůstává zachována určitá nezávislost informací získávaných z internetu.
Co v tomto ohledu znamená založení WikiLeaks a podobných projektů?
Jedná se o proces bezstrukturního řízení, který byl spuštěn z globální úrovně.
WikiLeaks zviditelňovala taková důležitá média jako New York Times, Financial Times a další.
A když tu mediální neziskovku WikiLeaks takto zviditelnili a všechny na ni navedli,
tak z ní najednou udělali problém a začali ji tlačit ke zdi.
Co to znamená?
Na Západě probíhá proces přestavby států.
Vnímání státu je z pohledu davu nutné přivést ad absurdum,
absolutně stát jako takový diskreditovat.
K tomu je zapotřebí použít určité diskreditační mechanismy.
Povšimli jste si, že WikiLeaks je trestně stíhána a ti, kteří zveřejnili panamské papíry, nejsou? Proč?
Protože proces diskreditace byl spuštěn, ale sám ten mechanismus je potřebný.
Diskreditací státu, ale ne těchto mechanismů,
je udržována iluze, že když budete čerpat informace pouze z internetu, nebudete manipulovatelní.
Právě s využitím toho vyhrál Trump.
Ať už o něm hlavní média rozšiřovala cokoliv, média hlavního proudu,
tak Trump přes internet proniknul k lidem a tento efekt byl daleko silnější.
A to Assangeovo zatčení…
Ještě je třeba říci, že mnozí si myslí, že Assange je jakási figura či hráč na globální aréně.
Nic podobného. Assange je pouhý pěšák.
Prostě jen našli člověka, který se upřímně angažoval v tom procesu šíření informací,
které všichni ostatní skrývají a ve zpřístupňování možností jejich zveřejňování.
Jenže sám projekt realizovaly ve skutečnosti tajné služby
a Assange jen stál v čele toho procesu, který zdánlivě řídil.
A teď nastoupil ten okamžik, kdy je třeba vyvolat konflikt mezi společností a státem,
a proto došlo k tomu jeho zatčení.
Assange se uchýlil pod ochranu Ekvádoru,
tedy státu, který každý může lehce zlomit a tím spíše USA.
A přitom USA údajně nemohly celých sedm let donutit Ekvádor k vydání Assangeho.
Za tu dobu uzavřeli, rozpadlo se to trestní stíhání ve Švédsku vedené proti němu
a Assange se začal vytrácet z hlavního proudu.
Pomalu se na něj začalo zapomínat. Informační procesy probíhaly mimo něj.
A teď, aby ukázali, že stát je ta příšera, která nikoho nenechá normálně žít
a podobně, potřebovali posílit zájem o…
Jak bych to řekl, o neidentifikovatelný zdroj informací,
který by umožňoval ve společnosti šířit dezinformace
aby dav, který neumí pracovat s informacemi, díky těmto dezinformacím mohli dle libosti vodit za nos.
Stát, ať už je jakýkoliv, i každé médium má zaangažovaný určitý počet analytiků,
kteří informace prověřují a nějak to potom pouští dál s ohledem na své řídící cíle,
na cíle té klanově-korporativní skupiny, kterou zastupují.
Prostřednictvím internetu je možné řídit dav a vyhnout se těm různorodým strukturám,
ale přitom stále půjde o strukturní řízení, protože se tím zabývá struktura,
která formuje tento způsob šíření informací masám.
Co je tedy zapotřebí?
Přitáhnout pozornost lidí k tomu, že nemají informace hledat ve státních zdrojích.
A tak došlo k zatčení Assangeho bez ohledu na to,
že se všechny ty státní úřady ocitly v nepříjemné situaci.
Teď všechny, které stíhaly Assangeho, přemýšlejí, jak postupovat dál:
"Máme obnovit to trestní řízení? Jak ho máme stíhat? Jakou roli v tom hrají USA?"
Takže se to odepisování USA ve světě jako světového četníka,
který se svou jurisdikcí vměšuje do záležitostí jiných států,
teď na tom případu Assangeho opět dostává do popředí
a znovu to bude vyvolávat odpoutávání Evropy od nadnárodního řízení ze strany USA.
Všechny evropské státy, jejich vedení se bude tak či onak muset rozhodnout,
zda bude spolupracovat s americkou státní elitou nebo s tou globální.
To znamená, že je všechny dostali do nepříjemné situace.
A v tomto ohledu seděl Assange na tom velvyslanectví přesně tak dlouho,
kolik bylo třeba k provedení dalšího manévru.
Musíme si uvědomit tu jednoduchou věc, že v řízení mají procesy různou frekvenci.
Některé jsou vysokofrekvenční a jiné jsou nízkofrekvenční.
Ten mechanismus řízení davu, který obchází státní nebo oficiální média,
za kterými stojí oficiální klanově-korporativní skupiny,
jejichž řídící zájmy promítající se v nich nezůstávají pro obyvatele tajemstvím,
tímto spustili, zviditelnili ho, aby jeho prostřednictvím obyvatele bezstrukturně řídili.
Dál už ten proces bude fungovat sám o sobě.
Assange si ponechali v ústraní, aby k němu v potřebném okamžiku
znovu přitáhli pozornost a mohli díky tomu udělat další krok.
Takže ho teď zatkli.
A teď budou řešit úkoly odstavení USA a přeformátování všech evropských států.
To neznamená, že Assange dopadne dobře.
Dopadne přesně tak, jak to rozhodnou ti, kteří mají na starosti projekt WikiLeaks.
Mnozí si myslí, že to Assangeovo zatčení souvisí s brexitem.
A teď nová zpráva: Parlament Velké Británie přijal zákon o odložení brexitu,
který hned ve stejný den podepsala královna. Co se to děje?
Je třeba dodat, že ještě ani nestihli přijmout to rozhodnutí o odložení brexitu,
když jim EU, která předtím tvrdila: „Žádný další odklad už prostě nebude“,
to odložení promptně prodloužila do 31. října. A co se děje?
Jednoduše vodí dav za nos.
Je třeba si uvědomovat, že jde o divadélko, které je přímo do očí bijící.
Kdyby ten brexit… Oni tvrdí, že se tak Velká Británie chce někoho zbavit a ona se zbavuje řízení.
Kdyby byl pro Velkou Británii ten brexit potřebný, tak by ho dávno realizovali.
Řízení Velké Británie by dávno zařídilo vše potřebné a všechno by to bylo schváleno.
Jenže ve skutečnosti je všechno poněkud jinak.
Brexit byl v plánu jako součást projektu přestavby všech evropských států,
kdy měly být staré státy smeteny a na jejich místě měly vzniknout nové státy, nové národy a nové jazyky.
Jenže realizace toho projektu byla zbrzděna, protože se Rusko nezhroutilo,
a tak bylo kvůli tomu (jako protiváhu) Evropu opět nutné stabilizovat.
Jenže lidé už byli připraveni k tomu, aby podpořili brexit a referendum o něm muselo proběhnout.
A protože to přesvědčení lidí už nestihli zvrátit, tak jim přenechali vítězství.
A k čemu vůbec slouží takové referendum? Třeba v Holandsku nebo v jiných zemích?
Ve věci ústavy EU se referendum pořádalo tolikrát, dokud nedopadlo žádoucím způsobem.
Jenže v případě Velké Británie je to všechno poněkud složitější.
Ve Velké Británii je třeba dát názorně za vyučenou všem,
kteří by chtěli trvat na brexitu.
Vždyť koho ve Velké Británii nejvíce poškozuje tento stav nevyřešenosti problému brexitu?
Přesně ty lidi, kteří byli pro brexit.
Tedy drobný a střední byznys, který je velmi omezován v manévrování,
ve financování, v pracovních, obchodních stycích a je nucen jednou zboží hromadit,
potom se ho zase zbavovat, což jim způsobuje neustálé ztráty. Oni potřebují nějaká určitá pravidla.
Jenže ta pravidla není možné s obchodními partnery ustanovit, protože prostě není jasné,
jaká pravidla budou platit do budoucna.
A tato nejistota deptá přesně tu část, která hlasovala pro brexit.
Ty to teď poškozuje nejvíce, a to je názorný příklad pro všechny.
Všem tak dávají najevo: „Jen se podívejte,
jak stát dlouho nedokáže vyřešit ten problém vystoupení z Evropské unie.
Tohle není dohodnuté, tamto není rozhodnuté…
A koho to v první řadě nejvíce poškozuje? Vy jste si mysleli, že tratíte na členství v EU?
Teď se ukazuje, že v EU vám bylo dobře. Jen si na vlastní kůži vyzkoušejte, co je tu teď.“
A jaký je výsledek?
Formuje se hnutí, které chce zopakovat referendum,
aby se rozhodlo, zda opravdu opustí EU nebo v ní přece jen zůstanou.
A s ohledem na tuto věc ve Velké Británii zformovali politickou stranu brexit.
Někdo přece musí říkat, co je třeba a vodit za nos prosťáčky okolo toho vystupování z EU.
Celou stranu kvůli tomu vytvořili, aby měla možnost mluvit
a na základě toho, co bude říkat, už bude možné budovat strukturní řízení.
A mezitím deptají všechny ty obyvatele.
Když někdo v této souvislosti tvrdí, že ta otrava Skripalových
a teď to Assangeovo vydání měly odvést pozornost od brexitu, tak to není pravda.
Všechny tyto akce zvyšují stupeň sociálního napětí ve společnosti.
Přesně v těch vrstvách, které byly pro brexit. To u nich to všechno vyvolává další napětí.
Když došlo k té otravě v Salisbury, tak tam přestali jezdit turisté.
Byli nuceni pořádat akce, aby tam ty turisty zase nalákali. A takto je to všude se vším.
Jako teď s tím Assangem. Oni ho zatkli a teď aby přemýšleli jak a kam ho vydat.
To jsou další velké problémy, s jakou vládou jak budou jednat.
Což zase vytváří špatné vyjednávací pozice pro vládu Theresy Mayové,
pro celou tu jejich politickou smečku.
Což vyvolá další ekonomické následky, které budou zase negativní.
Ale on tam přece nemohl sedět věčně na tom ekvádorském velvyslanectví.
Jednou ho bylo třeba dostat ven, a tak to udělali ve chvíli,
kdy potřebovali dát tomu procesu přeformátování států
prostřednictvím bezstrukturního řízení informací přes internet nový impulz.
Tak ho odtamtud vytáhli.
A stát Velká Británie i stát USA se…
Trumpa to úplně uvedlo do rozpaků, a to bez ohledu na to, že patří ke globální elitě, zazmatkoval a řekl:
„WikiLeaks? Nevím. Co to je?“
Přestože se tím sám kolikrát oháněl: „WikiLeaks, WikiLeaks, WikiLeaks stále ji podporuji.
Já jsem pro WikiLeaks.“
A najednou neví oč jde? Proč? Protože musel okolo té věci manévrovat.
Další otázka je od Natalie Semenčenkové.
Vážený Valeriji Viktoroviči, děkuji, že stále odpovídáte na otázky o Ukrajině, přestože už vás to roztrpčuje.
Otázek je stále dost. Proč Zelenskij a Porošenko jedou na schůzku s Macronem?
Jedno je jisté, Zelenskij je pro Ukrajinu také velkou hrozbou, neboť už prohlásil,
že Luhanská i Doněcká republika jsou teroristické.
A co ta prohlášení Porošenka i Zelenského,
že Medvědčuka je nutné odstranit z kontaktní skupiny pro jednání s Donbasem?
Co bude s tou kontaktní skupinou dál? Děkuji.
Co bude s tou kontaktní skupinou pro jednání s Donbasem závisí na tom,
jak se celkově zformuje mezinárodní situace,
a jak ve věci Ukrajiny rozhodnou dva hlavní subjekty řízení, tedy státy USA a Rusko.
V daném případě je nutné mluvit o státech, ne o elitách.
To právě ve státech se formuje rovnováha elit, která potom rozhoduje o tom, jaké řízení uplatňuje daný stát.
Mne neroztrpčuje odpovídat na otázky o Ukrajině, mne roztrpčuje to, co se na Ukrajině děje.
Roztrpčuje mne ten krvavý bordel, který tam pozorujeme ve všech sociálních…
Ve veškerém sociálním životě na Ukrajině. Je to tam jak ve zločinecké putyce.
Už jsem uváděl citát a není žádná přesnější definice veškerého sociálního života na Ukrajině,
ve všech jeho oblastech:
V hlučné komediantské krčmě se rádi scházejí podvodníci, lotři a zloději všeho druhu.
Někdo se napít přišel, někdo pěsti předvést a někdo klípky nejnovější si poslechnout.
Když tam jdu, zbraň vždy nabitou mám.“
Na Ukrajině není stát, je tam státnost začleněná do státu USA.
A USA je nutné odtamtud odstranit.
Jenže globální řízení si přeje, aby to řídící místo po USA na Ukrajině zaujala Evropa.
No a Evropa by k tomu potřebovala mít nějakého lídra. Jenže žádného nemá, žádný lídr jako takový tam není.
Merkelová tyto věci vyřešit nemůže. Macrona do čela Francie dosadila státní elita USA,
potom se jeho řízení zmocnili globalisté a ten se teď mezi nimi neustále plácá sem a tam.
Proč Merkelová nedokáže vyřešit ten problém? Protože Německo nemá žádnou suverenitu.
A Francie částečnou suverenitu má.
Navíc je Macron dost unikátní figura.
Je to člověk, u kterého se sbíhají řídící nitky globální a státní elity USA.
Tedy to nadnárodní řízení se sbíhá k němu. A co předvedly ty volby na Ukrajině?
Které žádnými volbami nejsou, jen pouhým divadélkem.
Jeden z těch takzvaných ukrajinských „patriotů“ se tak radoval:
„Nám se nakonec povedlo přesvědčit ukrajinské obyvatelstvo, že to není divadélko,
že to jsou opravdu volby, a proto šli hlasovat.“
A to se považuje za ukrajinského vlastence?
I mnozí tady jsou stejného názoru: „Tomu ta Ukrajina skutečně leží na srdci. Hleďte, jakou má radost.“
A vůbec se tam dva analytici odhalili v celé své kráse.
Toho Solovjovova pořadu se účastnil, nebudu jmenovat… Ale ta podstata je následující.
Z Ukrajiny do tohoto pořadu přijel analytik a řekl:
„Já jsem vyzýval, aby lidé nehlasovali v prvním kole, aby ty volby ignorovali,
protože nesmíme legitimizovat tuto vládu, tohle státní řízení, které má tak krvavé následky pro Ukrajinu,
velice těžké následky, které prostě nevyřešíme.
Jednodušší je trvat na navázání na ukrajinskou státnost před majdanem,
protože tak snadněji vyjdeme z té krize,
než abychom teď prostřednictvím tohoto divadélka pod názvem volby legitimizovali kyjevskou bandu,
ten fašistický státní převrat.“
A na to reagoval jeden imigrant, prý ukrajinský „patriot“ a jeden náš místní, ruský analytik.
Kolik jen zloby a nenávisti na něj vychrstli.
Z těch jejich řečí vyplynula jednoduchá věc, že ten fašistický státní převrat je jim po chuti,
že to je to, čím žijí a dýchají,
a právě proto je pro ně důležité, aby lidé šli hlasovat a ten státní převrat legitimizovali.
A druhým dechem vyprávějí o dětech, které na Donbasu zahynuly.
To je rouhání, hnusné pokrytectví.
Takže na Ukrajině žádné volby nejsou.
Ať už se tam k moci dostane kdokoliv, a to jakkoliv, ať lidé budou hlasovat jakkoliv, tak to nic neřeší.
Říkají, že Porošenko už to prohrál se Zelenským a dav se raduje.
A proč tedy Alexandr Grigorjevič Lukašenko říká: „Vyhraje to Porošenko.“
Ať už je sám Alexandr Grigorjevič Lukašenko jakýkoliv, přece jen stojí v čele něčeho na způsob státu,
takže je začleněn do nadnárodního řízení a nějaké ty informace má.
V čem je podstata celého toho divadélka s volbami?
Každý z kandidátů volá na páníčka: „Zvol si mne, mne si zvol!
Já si lépe poradím s řízením klanů.“
A vůbec je pro prezidenta státu ostuda, když je nucen dělit se o státní moc s nějakým ministrem.
V daném případě se Porošenko o státní moc musí dělit s ministrem vnitra Avakovem
a nikdo z analytiků na tom nevidí nic zvláštního:
„Avakov tohle prezidentovi dovolí či nedovolí, udělá to či neudělá…“
Porošenko s tím nic nezmůže, protože Avakov dostal dekret na spoluvládu ve Washingtonu,
protože tam se to všechno rozhoduje.
A rozhodne se to vzniklou rovnováhou, na jejímž základě se státní elita USA domluví s tou globální.
Trump teď v podstatě informoval, že byl fakticky zmařen pokus o státní převrat.
A zase jsme u toho, jak údajně Trump neúspěšně jednal s Kim Čong-unem.
A ve výsledku přijel a řekl: „Pánové, vy nejste moji nepřátelé, vy jste nepřátelé státu.“
A teď drtí ty pučisty, tedy ty, kteří se pokusili provést státní převrat.
Oni se totiž poté, co zmařili to jednání s Kim Čong-unem,
proměnili z osobních Trumpových nepřátel v nepřátele státu,
v nepřátele USA.
A Trump to teď využívá a drtí americkou státní elitu, protože se proměnili v nepřátele státu.
Teď je jim oficiálně možné přišít paragraf vlastizrady. Takový účel to splnilo.
A všichni analytici: „Trumpovi tam ukázali, zač je toho loket.“
No a teď uvažují úplně stejně: „Zelenskij vyhraje.“ Kdo to řekl?
Pozvali je na Západ. Porošenko se setkal s Merkelovou, setkal se s Macronem
a Zelenskij se setkal jen s Macronem. Proč je tam pozvali?
Pozvali je tam, aby se rozhodli, a řekli jim, kdo vyhraje tyto volby.
Proč byli nuceni to udělat?
Problém je v tom, že Zelenskij a ta klanově- korporativní skupina, která za ním stojí,
tvrdě porušili pravidla hry
a destabilizovali proces řízení Ukrajiny postavený na úzkém klanově-korporativním kruhu.
Pokud Zelenskij, tedy ne on, ale ti, kteří za ním stojí,
dokázali, že mohou v potřebné kvalitě řídit celou Ukrajinu tak,
jako to teď dělá Porošenko,
tak bude Porošenkovi řečeno: „Končíš, nastupuje Zelenskij.“
Ale pokud to ti, co stojí za Zelenským, nedokázali, tak jim bylo řečeno:
„Nepočítejte s tímhle byznysem a vůbec s ničím, uspořádáme na vás hon jak na zajíce, přiškrtíme vás.“
A něco mi říká, že to byl právě ten důvod, proč si pozvali Zelenského, aby mu řekli: „Kušuj!
S touhle hrou končíš.“
Proto také ta jeho schůzka s Macronem netrvala více než půl hodiny
a Porošenko s ním mluvil minimálně 50 minut.
Proč to předpokládám? A já to jen předpokládám, nevím to.
Průběh tohoto týdne ukáže, jak budou reálně probíhat volby.
Zda začne Zelenskij nahrávat Porošenkovi v té informační vlně, nebo to dělat nebude.
To ukáže budoucnost.
Ale skutečnost, že ty klany stojící za Zelenským dostaly varování,
že hrát je třeba podle pravidel, je jednoznačná,
protože porušily pravidla hry a to se neodpouští.
A stejně za to budou potrestáni, a to i v případě, že Zelenskij bude, tedy vlastně je jmenován prezidentem.
A co je ještě podstatného?
Máme tu takovou figuru, jako je Julie Tymošenková.
Když na těchto volbách zaujala třetí místo, tedy alespoň podle sepsaných volebních protokolů,
a dál postoupil Zelenskij, tak řekla, že ona nikoho z nich podporovat nebude.
Ale jakmile došlo k tomu setkání v Paříži a Berlíně, tak Julie Vladimirovna hned Zelenskému řekla:
„Ajajaj, nechováš se správně a podpořila Porošenka.“
Ta také něco ví, něco slyšela.
A proto tento týden ukáže, reálně ukáže, kdo a jak bude hrát.
Ale že Zelenskij jednoznačně dostal varování, že pravidla hry se porušovat nesmí,
protože za to dostane na zadek, je jisté.
V odpovědi u nás zaznělo Lukašenkovo jméno.
Je tu otázka od Ivana Filatova, kde je odkaz na zprávu: V Kremlu Lukašekovi odpověděli.
A sama otázka: Zdravím vás soudruzi i Valerije Viktoroviče.
Nakolik si pamatuji, tak podobná prohlášení ze strany Kremlu ještě nikdy nezazněla.
Čí zájmy reprodukoval Kreml, když podtrhl emocionálnost prohlášení běloruského lídra?
Co se ve skutečnosti děje ve vztazích Běloruska s Ruskem?
Přece víte, že báťuška Lukašenko využije každou příležitost, jak Rusko poškodit.
Jakmile má možnost provést Rusku špinavost, tak to udělá.
V „běloruském“ moři plavou lososi, krevety, nač si vzpomenete.
Na běloruských polích rostou ananasy, kiwi, prostě nač si vzpomenete.
Když zavedeme sankce, tak všechny zakázané produkty proudí přes Bělorusko,
čímž našemu státu způsobuje nejen závažné ekonomické škody, ale i ty politické.
Neboť tak podporuje podpindosníky v našem státě, podporuje možnost realizace majdanu
a podrývá pozice, státní pozice Ruska na mezinárodní aréně.
Vždyť kdo bude brát Rusko vážně, když zavede sankce
a oni u nás přesto všechnu svou produkci prodají a svůj zisk si odnesou?
Jaký je v tom rozdíl, když svou produkci budou vydávat za běloruskou?
A tak u nás samozřejmě Lukašenkovi neustále kvůli těmto dodávkám šlapou na paty.
Jednou mu řeknou: „Žádné mořské produkty z „běloruského“ moře už brát nebudeme,
podruhé zase ani ty ananasy z „běloruských“ polí.“
A on pokaždé zuří.
Vždyť kolikrát už se neudržel? Pamatujete, jak to dokonce i Putinovi veřejně vyčítal?
A potom stejně veřejně vystoupil jako pes se staženým ohonem: „Já jsem byl nucen se omluvit.“
Putin ho nezačal ponižovat veřejně, ale požádal ho, aby se také veřejně omluvil.
A tak to musel udělat, nic jiného mu totiž nezbývalo. On velmi dobře ví, že je absolutní nula.
Lukašenko je nula.
Pokud si to globální hráč, kurátor běloruského projektu bude přát,
tak zítra Lukašenka v Bělorusku nahradí kýmkoliv si vzpomene.
A vůbec nebude hrát žádnou roli jeho životopis. Zamění ho prostě kýmkoliv,
protože se jedná o globální hru a Bělorusko není stát.
Je to jen určitá státnost. Schválně si tam tehdy ponechali rudý koutek, agitační koutek,
který měl předvést po tom reformním bordelu u nás, po té hrůze, která tu byla,
že se musíme vrátit do minulosti, do náruče „mraksismu“.
Jenže ta doba už minula.
A tak ten projekt prozatím odstavili a Lukašenkovi umožnili, aby se udržel u moci. A proč?
Aby potom mohli přivést k moci člověka, který bude vést jiný projekt.
Ten jiný projekt Lukašenko tak jako tak vést nebude,
protože u globálního řízení každý nový úkol řeší nový člověk.
Každému takovému vůdci státu totiž vytvoří potřebné renomé, které mu vymezí hranice, co smí a co ne.
Například Correa nemohl vydat Assangeho, a tak tam dosadili Lenína Morena a ten to udělal.
S jinými projekty je to stejné.
Navíc se Lukašenko příliš namočil do podpory toho fašistického převratu na Ukrajině
a té kárné operace na likvidaci obyvatelstva Donbasu. Namočil se až po uši.
A tak samozřejmě Lukašenko pokaždé, když mu šáhnou na jeho ekonomické zájmy, mele dokola:
„Co jste to za bratry, když nedokážete nakrmit můj stát?“
V devadesátých nepotřebovali vůbec pracovat, všechno jim dodalo Rusko.
Přijel, Rusko mu dalo tolik peněz, kolik potřeboval a bylo.
Koho zajímalo, že ruští penzisté umírají hladem? Zato jsme vydržovali ten běloruský socialistický ráj.
A teď se ten přítok omezuje a Lukašenko odchází.
On v podstatě chápe, že je na odchodu, že další úkol už on řešit nebude.
A tak se vzteká.
Pokouší se nějak dovolat státní elity USA a vykřikuje:
„Já se klidně stanu podpindosníkem, kým mi řeknete. Jen si řekněte, koho potřebujete a já se jím stanu.“
To je všechno, proto se takto chová.
A z Kremlu mu naznačili: „Je načase přestat takto hysterčit,
Je načase začít se chovat alespoň trochu jako vysoký státní činitel, alespoň trochu.
Bělorusko je přece oficiálně považováno za stát,
tak se chovej alespoň trochu tak, jak se na takový stát sluší,
protože se chováš jako hysterická ženská.“
Jenže on se jinak chovat nemůže, protože neví, jak se řídí stát. Neumí to.
Nedokáže nic udělat, když se ho nadnárodní řízení rozhodne odstranit.
Vůbec nic proti tomu nedokáže udělat, jednoduše vůbec nic.
Ale protože je tak trochu zapojen do těch procesů, těch nadnárodních, tak nějaké informace má.
Bylo mu řečeno, že se má orientovat na to, že ve volbách vyhraje Porošenko
a tak mu hned vyklouzlo, že Porošenko vyhraje.
Další otázku položil Alexej Atuti.
Valeriji Viktoroviči, není osvobození Srebrennikova pokynem podpindosníkům, aby urychlili majdan?
Je podivné, že je tato zpráva všude na prvních stránkách.
Není to jen pokyn podpindosníkům k zesílení majdanu,
je to v podstatě zprostředkované plivnutí do tváře ruskému gosudarovi,
ruskému prezidentovi Putinovi.
V čem je podstata?
V případě Srebrennikova je všechno důkazně podloženo, úplně všechno. Ukradl stovky miliónů,
může ovlivňovat vyšetřování, může utéci ze státu, ale ani den nestrávil ve vazbě.
Napřed byl v domácím vězení a teď už mu stačilo jen dát písemný slib o nevycestování.
Toho pohlavára exekutorů Michaela Calveye propustili do domácího vězení,
důstojníka tajných služeb USA, který sem přišel organizovat státní převrat
a pro tento účel tu založil exekutorské bandy, které terorizují obyvatelstvo,
a které se v případě začátku občanské války stanou jádrem kárných jednotek.
Tak tohoto člověka propustili do domácího vězení.
A co dalšího se děje?
Putin schválil Koncepci sociální bezpečnosti.
Jedním z jejích nejznámějších představitelů je Viktor Alexejevič Jefimov,
proti kterému zfabrikovali absolutně falešné obvinění.
Dokonce i vyšetřovatelé se toho bojí chopit, protože je tam tolik výmyslů, že...
Škoda prý činí jeden milión rublů,
přičemž v případu, který již byl dávno vyšetřen, všechny peníze přepočítány atd.
Dokázat nic nemohou, je to absolutně falešné obvinění, a přesto sedí už půl roku ve vězení.
Chápete to? Lidi, kteří pracují pro USA, propouští na slib o nevycestování,
ukládají jim domácí vězení navzdory absolutní očividnosti toho,
že se dopustili protistátních a trestných činů
a zde na základě absolutně zfalšovaného obvinění, absolutně zfalšovaného,
člověka strčili do vězení a nezákonně ho drží ve vazbě.
To je odveta Putinovi: „Ty nám likviduješ majdan, zatknul jsi Arašukova, Abyzova, Mamajeva, Kokorina,
a my s tím nic nenaděláme, protože nesázíš na takové zmetky, jako jsou ti jmenovaní.
Ty sázíš na charakterní, spořádané lidi, tak my ti ty spořádané lidi
na základě absolutně falešných obvinění budeme strkat do vězení.“
Takové je teď rozložení sil.
Bohužel to teď více komentovat nemohu.
A poslední otázka od Alisy. Zdravím vás, Valeriji Viktoroviči.
Proč s ohledem na plány šíření marxismu globální prediktor dopustil otevření druhé fronty
za 2. druhé světové války,
takže potom Evropa byla rozdělena mezi vítěze?
To přece bránilo šíření marxismu na tato území.
Je to chyba globálního prediktoru, nebo si uvědomoval,
že Stalin nebude do všech evropských států šířit komunistickou ideologii tak důležitou pro jejich řízení?
Nakolik mohou být takové události a vývojové vektory propočteny?
Stalin si bezesporu uvědomoval, že jdeme-li do Evropy, tak musíme přijít s něčím velmi pozitivním,
že tam nesmíme přinášet „mraksismus“, ale teorii komunismu.
Jenže bohužel s tou věci byly dokonce i uvnitř SSSR velké problémy.
Kádrový sbor byl plný trockistů, kteří po Stalinově smrti provedli státní převrat a náš stát zradili.
Potápěli ho v průběhu chručšovského tání, brežněvovy stagnace atd.
Je to popsáno v knize: Západ a SSSR, jak probíhal vzájemný boj.
Proto když se Churchill obrátil na Stalina, aby jim rychle pomohl,
nebo Hitlerjugend a Volkssturm jejich elitní jednotky rozpráší a zaženou je do Lamanšského průlivu,
tak Stalin, který si uvědomoval, že by marxismus/trockismus byl zaváděn všude,
protože mu prostě nestačí síly, nebude mít dost kádrů,
a to tím spíše, že hodně jich zahynulo v průběhu Velké vlastenecké války,
protože ti nejlepší z nejlepších šli na frontu, kde umírali.
No tak mu pomohl,
protože vzniklá rovnováha zájmů umožňovala řídit Evropu na zcela jiném základě.
A ten Stalinův propočet se ukázal být správným.
Ve Francii se k moci dostal de Gaulle, který byl fakticky přívržencem vybudování ruského světa,
a tak ho potom byli nuceni sesadit pomocí oranžové revoluce v roce 1968.
Proč Západ, proč globální prediktor připustil otevření druhé fronty?
Z jednoho jednoduchého důvodu.
Potřebovali SSSR připravit o vítězství.
Bylo zapotřebí, aby Sovětskému svazu poté, kdy zcela rozpráší fašistické Německo,
bylo reálně toto vítězství upřeno.
Právě s tím se pojí ta skutečnost, že první útok na Berlín, který řídil Žukov,
uvázl na Seelowských výšinách, protože Žukov plnil právě tento plán,
aby se Berlínu zmocnili spojenci a připravili tak SSSR o vítězství.
Jenže když Stalin rozvinul Koněvovu armádu a Žukov tak byl fakticky obviněn z velezrady…
Protože Rokossovskij byl plně připraven k útoku a on mu zaútočit nedovolil,
byl potom Žukov nucen plnění Rokossovského plánu dokonce překročit,
a tak byl Berlín dvěma frontami dobyt.
Ale i tak se pokusili zmocnit se toho vítězství, když 7. května přijali separátní kapitulaci.
Jenže Stalin je donutil tu kapitulaci podepsat znovu, neboť chápal roli rituálu ve státním a nadstátním řízení,
a tak toto vítězství Sovětskému svazu zajistil.
A co se týká SSSR, tak Stalin přece nikdy netlačil na státy lidových demokracií
a marxistické socialistické režimy tam neustavoval.
Příkladem je třeba Norsko. Zavedli jsme ho tam snad? Nezavedli.
Zavedli jsme ho v Rakousku? Nezavedli. Ani ve Finsku.
A silné marxistické socialistické strany, mám na mysli jako silné nástroje,
které byly řízeny z nadnárodní úrovně globálním prediktorem, se začaly přizpůsobovat,
neboť si uvědomovaly, že lidé podporují vysloveně sovětský model společenského zřízení.
A tak se mu samy začaly přizpůsobovat, přičemž počítaly s tím, že to v budoucnu zvrátí,
že překroutí ideály socialismu a rozvrátí tak socialistický systém,
což v podstatě nakonec také bylo realizováno.
Když to tedy krátce shrnu, tak druhou frontu otevřeli jen kvůli tomu,
aby připravili SSSR o vítězství a mohli tak v Evropě zavést svůj řád.
To právě kvůli tomu teď v Evropě boří památníky sovětským vojákům osvoboditelům,
aby se děti neptaly: „Co je to za památník?“
a lidé jim nevyprávěli, kdo osvobodil od fašistů jejich země, aby těm dětem mohli lhát, že je osvobodili Američané.
To byla poslední otázka.
Dnes jsme mluvili o celkem jednoduchých věcech, o kterých jsme už mluvili nejednou.
Jenže tyto věci jsou jednoduché jen tehdy,
když máte teoretické znalosti umožňující vám pracovat s informacemi
a vyznat se tak v procesech řízení složitých sociálních supersystémů.
Takové znalosti najdete pouze v pracích vnitřního prediktoru SSSR,
které byly zveřejněny do června roku 2018. Studujte je.
Stávejte se konceptuálně mocnými. Braňte zájmy své i své rodiny.
Buďte šťastní. Přeji vám mírové nebe nad hlavou. Do příštích setkání.
Knihy vnitřního prediktoru SSSR v češtině i slovenštině naleznete na leva-net.webnode.cz, www.dotu.ru nebo můžete zakoupit v knižní podobě na KSBPRESS.cz .